Kliv ut.
LIBANESISKA LANDSBYGDEN 20 KM NORR OM BEIRUT
Kolla baksidan av huset.
Ester!
- Du måste gå! - Jag lämnar dig inte!
Du är din fars dotter. Det är dig de är ute efter.
Gå nu!
Släpp mig!
Var är din far?
Spottar du mig i ansiktet? Var är han?
- Sätt henne i bilen. - Släpp mig! Släpp mig!
Okej, Sophia. Nu ska vi prata.
CENTRALA BEIRUT
Leatherby har min dotter. Han har Ester.
Ni gav mig ett löfte i mitt hem. Jag behöver er hjälp.
Få ut henne. Ester är allt jag har och jag var inte där för henne.
Vi sa att vi skulle hjälpa dig. Vi menade det, så låt oss göra det.
- Vi har ingen nytta av dig död. - Jag svär att vi ska få hem henne.
Okej.
Översten. Vi ska hämta tillbaka hans dotter.
- I så fall behöver jag nåt från dig. - Vad som helst.
Du känner till området. Sophia Abboud är vår enda länk.
Vår enda chans att ta reda på vad al-Zuhari planerar.
Hitta Dalton.
- Älskar din far dig, Sophia? - Självklart.
Vet du att han har givit al-Zuhari finansiellt stöd?
Känner du till det som al-Zuhari utförde i Jordanien i fjol?
Politik intresserar mig inte.
Offren i Jordanien var inte bara amerikanska soldater-
utan även kvinnor och barn.
Och muslimer. De är ditt folk, Sophia.
- Ska du framföra ett meddelande? - Varför är jag här?
Din far utnyttjar dig. Det är inte kärlek. Du är en spelpjäs.
Och du? Vad är du? Är du ens en kvinna?
Har du en make? Barn? Nån alls? Vem är du?
Du talar med mig om kärlek. Vem älskar dig?
- Vem älskar du? - Det räcker!
Det är enkelt. Hitta Dalton, ring mig, så tar vi in henne.
Oroa dig inte för Ester, Leo.
Tror du på Gud?
Om du gör det, så be en bön att din far väldigt snart förstår-
och accepterar svekets kostnad.
Livet är orättvist.
Nån blir alltid kvarlämnad.
En gång var det jag. Den här gången...
är det du.
Du tycker synd om henne, va?
Därför är du här. För att påminna mig om hur jag brukade känna.
Ska Kamali få sin dotter tillbaka i utbyte mot diamanterna?
Kamali jävlades med mig. Han är min. Du...
- Hitta andra män åt mig. - Okej.
- Engelsmannen och hans borg. - Han är skotte.
Är det nån skillnad?
Ja, skottar gillar att slåss. Och engelsmän har aldrig fel.
- Hans ställe ligger 18 km österut. - Vakter?
Upp till 20 stycken. Legosoldater.
Han är inte subtil alls.
- Vad är det? Tänker du på Dalton? - Ja, lite.
Locke gjorde rätt. Hon är ett jävla psykfall.
Ingen gjorde nåt innan det var för sent.
- Vad kunde vi göra? - Nej, inte vi.
Kostymerna i toppen. De vill alltid ha sitt skålpund kött.
Richmond, Kim, inta krypskyttepositioner på taket.
Scott och jag tar Ester.
Tar vi Leatherby, så ska vi få fram information om Sophia Abboud.
- Hur är det med handen? - Den gör ont.
- Jag beklagar. - Sånt händer.
Jag bad ju om ursäkt, för fan!
Tack.
Tack för att du drog mig ur bilen.
Tack.
Vet du... Ibland önskar jag-
att du hade stake att avsky mig.
Var är flickan? Jag tror att han sa "ingen engelska".
- Ser du den? Var är flickan? - Jag ska ta er dit.
Jag tänkte väl det. Tack.
- Fundera på att bli engelskalärare. - Det gör jag.
Hej, Ester. Kom hit.
Sätt på dig den. Den är lite svettig. Ta på den.
Den är inte gjord för barn. Den är för tjocka amerikaner.
Målet anskaffat. Två sekunder, Mike.
Bravo 1 och 2 på väg till exfiltreringsplatsen.
Mike...
- Jag ser Leatherby. - Vi tar honom med oss.
- Jag kommer till dig. - Uppfattat.
Ditt kl. tio.
Kommer till dig. Gå, framåt, framåt!
Följ med.
Där borta! Mike!
- Klart. - In i bilen med dig, jävla idiot!
HIZBOLLAHS BYGGNAD ÖSTRA BEIRUT
- Hallå? - Kommendör. Jag behöver en tjänst.
Självklart. Självklart.
- Skynda på! - Okej, okej!
Din första eldstrid, va? Du var jätteduktig.
- Tack. Tack ska ni ha, allihop. - Se var du gjorde. Han rodnade!
Dra åt helvete. Lägg av, menar jag.
Du får ursäkta, sergeant Scott har ett begränsat ordförråd.
Det är Bravo 1. Vi har det viktigaste paketet, men Leatherby är fri.
Uppfattat. Nåt från Kamali angående Dalton?
Inget ännu, sir.
Du är galen! Jag sa att jag inte vet nåt!
Vad gör du?
Vad är meddelandet, Sophia?
- Inte? - Det finns inget meddelande.
Inte det?
Sista chansen, Sophia.
Nej. Nej.
- Vi är i Hizbollahs område. - Nån har hängt ut flaggorna.
- Där är vår välkomstkommitté. - Skit! En vägspärr.
Se upp. Vi har sällskap.
- De kommer emot oss. - Ja, de är Hizbollah.
- Flytta bakåt, Ester. - De är på vänster sida nu.
Bakom oss.
- De är nog Leatherbys vänner. - De är fler på sidan om oss.
- Höghus bakom oss. Sikta på det. - Uppfattat.
Gå, gå, gå! In med er!
Stäng!
- Gick det bra? - Ja.
Zero, vi mötte en Hizbollah-vägspärr och har ingen bil.
Uppfattat. Hizbollah verkar störa våra kameror.
Men vi övervakar deras komlänkar. Håll era öppna.
Skit! Det är Leatherby.
- Vi måste hitta en utgång. - Följer du med?
- Ja, gå. - Gå!
- Stanna här, vi kommer tillbaka. - Uppfattat!
De övervakar Hizbollahs komlänkar. Hitta kanalen.
Nej, nej! Nej! Nej!
Vad är meddelandet, Sophia?
- Det finns inget meddelande. - Inte? Då får det bli så här.
- Nej. Nej! - Okej.
Varför skulle du göra det här för al-Zuhari? Snälla?
Nej! För att jag älskar honom.
För att jag älskar honom.
Du säger att al-Zuhari är ett monster.
En slaktare. En fanatiker.
- Men du vet inget om honom. - Berätta för mig, då.
Al-Zuhari är god-
generös och snäll.
- Vem är du? - Jag är al-Zuharis fru.
Han är här, va? Du skulle träffa honom.
Döda mig.
Jag kommer aldrig att berätta.
Kamali.
Du har varit i Beirut i 3 månader. Jag känner till varje rörelse.
Det här är min värld.
Locke skickade mig.
- Var är kvinnan? - Hon är här.
- Jag vill hjälpa dig. - Du? Hjälpa mig?
- Vi vill samma sak. - Och vad skulle det vara?
Hitta al-Zuhari. Stoppa honom.
- Hon är hans fru. - Då är hon lösningen, du hade rätt.
Låt mig tala med henne, Rachel.
Pistolen.
Telefonen.
- Får jag? - Varsågod.
Sophia Abbouds akt, sir.
Ni är långt borta från Hereford...
- Låt mig tala på den kanalen. - Sir.
- Leatherby? - Vem är det?
- Det är Philip Locke. - Philip Locke som jag har hört om?
- Du är en överskattad dvärg. - Möjligen.
Men det var inte jag som tillfångatogs av Saddams krigare.
Låt mina killar gå, James. De gör bara sitt jobb.
Jag lovar att karva ut deras hjärtan och skicka dem till dig.
För att uppmärksammas av dig.
- De kommer inte klara det, Phil. - Räkna inte med det.
Åh, min Gud.
Vi går upp på taket för att leta efter en utgång. Kom.
- Jag tar en titt till vänster. - Redo? Gå, gå, gå!
- Ester, stå här. - Kom igen.
- Jag sa stå där! - Är min pappa en spion?
Ducka!
- Det får du fråga honom om. - Har du en familj?
Ja.
Föräldrar i olika stater. Det är toppen för familjen.
- Jag har bröder. De är idioter. - Nej, jag menade din egen.
- Du frågar mycket. Har du en cigg? - Jag kom inte till affären i dag.
Zero. Över.
- Det är Bravo 1. Kom in. - Var är ni?
Vi sitter fast i skottens nät.
Hizbollah har stängt ner hela Dahieh.
- Om vi kunde göra nåt... - Ja, jag vet. Jag förstår.
Vi har ny information om Sophia. Hon är al-Zuharis fru.
- Skämtar han? - Har ni hittat Dalton än?
Nej. Om hon bröt ner Abboud tar hon sig till hennes mötesplats.
- Och... - Ja. Leatherby vet var den ligger.
Precis. Få adressen ur honom. Klart slut.
Uppe på taket. Vad väntar ni på?
- Kom igen! - Döda de jävlarna.
Okej, grabbar. Här tar det slut.
Vi är färdiga med hopp och ära.
Är ni oskadda? Följ med mig, Ester.
Vi är förlorade för kärlek och sanning.
- Ducka! Helvete! - Vad är det?
Må Gud ha nåd för såna som oss.
Ester! Ester!
Kom. Ducka.
- Jag lämnar dem inte där ute. Kom. - Ja, sir.
Gå!
- Ducka! - Följ mig!
- Gå! - Byter magasin!
- Helvete! - Mikey!
- Tack. - Det var så lite.
- Kom. - Okej.
Här nere! Här! Ducka!
Skjut honom inte! Det är Leatherbys pojkvän.
Ska vi ta honom levande och tvinga Leatherby att avslöja platsen?
- Ja, uppfattat. - Ester. Stanna med tjejerna.
Uppför dig. Jag går framåt.
Det är Zero. Bravo 1, vi är på väg.
- Upp med händerna! Kom hit! - Det är ingen fara.
Det är ingen fara. Jag kan hjälpa er.
- Hör du! Braveheart! - Eld upphör!
Vi måste snacka. Tillhör den dig?
Ge mig tio minuter.
Visst.
Sophia, du måste tala om för henne-
vad du vet.
Reagera inte. Jag är din makes vän.
Han har ett namn för dig. Ljuset i mina ögon.
Skulle du möta al-Zuhari?
Jag ska få dig härifrån. Ta min bil.
Du ska få tänka över saken.
- Vad sa du till henne? - Att jag ska släppa henne.
Hon kommer inte att avslöja nåt.
Men hon kan leda oss till honom om hon får fly.
Vad vill ni? Skjuts hem?
Även om jag går, så vill Hizbollah döda er.
Vi vill bara ha en adress av dig. Det är allt.
Vart skulle du ta Sophia Abboud?
- Tror ni att jag bryr mig om honom? - Du är ju här.
Varför är du här? För drottningen och landet?
Du är här av samma anledning som jag.
Vår smutsiga hemlighet. Visst är det här kul?
Va? Försök att säga det till gamlingen bredvid dig-
- i kön på stormarknaden. Man känner sig aldrig-
så levande som när man dödar!
- Tala för dig själv. - Kom igen, du är en smart grabb.
Du är här och dödar för olja, dollar och utdelning.
Sen, när du förblöder i nåt skithål som det här-
- och de inte bryr sig om att komma till din begravning-
- så postar de en medalj till din familj.
En jävla medalj!
- Med B-post. - De kom inte för att hämta dig, va?
Det är vad allt handlar om, va? Jag fattar.
Men du kommer ändå inte låta mig döda din kille här.
- James... - Gnäll inte som en tjej.
- Var en man. - Välj!
- Håll käft, för fan! - Övertyga honom.
- James. Se på mig. - Håll käft!
- Snälla, låt dem inte göra det här. - Få honom att se på dig.
Låt dem inte göra det! James! Se på mig, snälla!
Sju...
7 Rue Eville.
- Bra jobbat. - Hörde ni, Zero? 7 Rue Eville.
Gå nu.
Din jävla förrädare!
- Helvete. - Så ja, följ med mig. Kom.
Vi ses i helvetet, soldat.
Vad fan har du där? Mikey, vad fan är det här?
Zero, det är Bravo 2. Braveheart och pojkvännen är döda.
Vi är på väg tillbaka till er nu. Har ni uppfattat adressen?
Ja. Vi är på väg nu. Låt oss veta var vi ska plocka upp er.
Du lyckades. Han är här, Rachel.
- Dalton. - Jag hör dig. Var är du, Rachel?
Vid Rue Eville.
Stanna där och observera. Håll komlänken öppen. Vi är på väg.
- Dalton är vid Rue Eville. Kom igen! - Kom!
Få flickan tillbaka till Vaggan! Mike, Scott, följ med mig!
Kör, kör, kör!
Sophia? Du har rest långt.
- Var är min man? - Han kunde inte komma.
Han bad mig att hälsa att han beklagar.
- Jag hörde ett skott inomhus. - Rachel? Gå ut därifrån nu!
- Gå ut därifrån nu, Rachel! - För sent.
Skit!
Förlåt mig.
Helvete! Skit!
Känner du igen mitt ansikte? Gör du det?
Från alla säkerhetstjänstsakter, va?
Vad är du? En soldat? Det här är för min bror, britt.
Helvete, hörde ni det?
- McKenna. - Det är så här det slutar.
Jag är berömd och du är färdig.
Helvete!
- Skit. - Går till höger.
Hon är borta. Jag kom för sent.
Bakom muren!
- Hon tog det Sophia bar på. - Vem?
Mairead McKenna. Riktiga IRA.
- Va? - Vad fan gör Riktiga IRA i det här?
Jag vet inte, men det var hennes röst.
Hon hade rätt.
- Hej. - Mår du bra?
- Ja då. Är du oskadd? - Ja.
- Säkert? - Ja.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också, pappa.
- Vi ska gå. - Vänta...
- Du skulle bli en bra pappa. - Jaså?
Du är en bra unge. Nu räcker det.
Allt är okej.
- Vad är det? Grus? - Helvete, det är inget grus!
Väldigt dyrt grus i så fall. Det är en oslipad diamant.
- Jaså? - Ja.
- Hur mycket? - Tillräckligt för att åka hem.
Och ta dig ur knipan.
- Varför gör du det för mig? - Jag vet inte.
Antagligen för att du vill hem till din familj. Ordna upp allt.
- Och om jag vill tacka dig? - Tja...
Börja med det här.
Det är inget tjejnamn. Det är mitt hotell.
Ät inte den. Det är inte nyttigt.
Var är han?
Pengarna först.
Vad fan ska vi göra efter allt det här?
- Pratar du om att lägga av? - Ja, det gör jag nog.
Jag dog nästan där ute på grund av henne.
Hur galen hon än var, måste jag tro att hon gjorde det av rätt anledning.
- Som att få Baxter dödad? - Nej, nej.
Men hon slutade som han. Och Leatherby.
Han kanske hade rätt.
Vi är alla på väg åt samma håll. Enda skillnaden är när vi är där.
- Jag har ändå ingen pensionsplan. - Kom igen.
- Det vet jag inte. - Skit.
Har du lämnat in din än?
Jag tar det som ett nej. Bra jobbat, sergeant.
Då kanske de börjar fråga om det finns fler.
- Så du skyddar mig? - Ja, du är min kompis.
Ja, det känns ju mycket bättre.
- Ja. Vi tar det. Skit. - Vad är det?
De såg McKenna på flygplatsen.
Hon ska resa till Budapest.
Nästa gång, mina vänner.